Grupa+Pascal

Administrator grupă: Andreea Membrii: Maria, Ana-Maria, Claudia

= __ Pascal __ = = = __Blaise Pascal **(n. [|19 iunie] [|1623], [|Clermont-Ferrand], [|Franţa] - d. [|19 august] [|1662], [|Paris]) a fost un [|matematician], [|fizician] şi [|filosof] [|francez] având contribuţii în numeroase domenii ale ştiinţei, precum construcţia unor calculatoare mecanice, consideraţii asupra teoriei probabilităţilor, studiul fluidelor prin clarificarea conceptelor de [|presiune] şi [|vid]. În urma unei revelaţii religioase în [|1654], Pascal abandonează matematica şi ştiinţele exacte şi îşi dedică viaţa [|filozofiei] şi [|teologiei].**__ __**S-a născut în [|Clermont] la [|19 iunie] [|1623] (acum [|Clermont-Ferrand]), în regiunea [|Auvergne] din [|Franţa]. Blaise Pascal a fost al treilea copil al lui Etienne Pascal şi singurul său fiu. Mama lui Blaise a murit când acesta avea doar trei ani, micul Blaise fiind foarte afectat de această pierdere. În [|1632], Etienne şi cei patru copii ai săi au părăsit [|Clermont] pentru a se stabili la [|Paris], iar tatăl, un [|matematician] cu vederi mai neortodoxe asupra educaţiei, a stabilit că Blaise nu va învăţa nimic despre matematică până la vârsta de 15 ani. Impulsionat de această interdicţie, la vârsta de 12 ani, Blaise a început să înveţe [|geometrie] de unul singur, descoperind că „suma unghiurilor unui triunghi este egală cu 2 [|unghiuri drepte]“.**__ __**﻿**__ Moare la 39 de ani pe [|19 August] [|1662], în urma extinderii tumorii maligne din stomac şi este înmormântat St. Étienne-du-Mont în [|Paris].

__﻿Contribuţii în ştiinţă__
La vârsta de 16 ani Pascal a prezentat primul său rezultat original cunoscut sub numele de [|triunghiul lui Pascal] (teorema lui Pascal), iar la 18 ani a construit primul calculator mecanic, pentru a-şi ajuta tatăl la calculul taxelor. Dispozitivul numit //Pascaline//, semăna cu un calculator mecanic al anilor 1840, iar această invenţie îl face pe Pascal a doua persoană care inventează calculatorul mecanic deoarece [|Schickard] mai făcuse unul în [|1624]. Pascal se confruntă cu probleme de design ale calculatorului, datorate sistemului francez din acea vreme. Erau 20 de soli într-o livră şi 12 dinari într-un sol, astfel încât Pascal trebuia să rezolve probleme tehnice mult mai grele cu această împărţire a livrei în 240 decât dacă ar fi lucrat cu împărţirea la 100. Oricum producţia aparatelor a început în 1642, dar până în 1652 fuseseră produse 50 de prototipuri, însă puţine au fost vândute, şi producerea calculatorului aritmetic al lui Pascal a încetat în acel an. Unul din aceste prototipuri este la muzeul [|Zwinger], în [|Dresda] [|Germania]. Aflând de încercarea lui [|Torricelli] de a determina presiunea atmosferică, Pascal a început să caute diverse tipuri de experienţe care să dovedească temeinicia descoperirii lui Torricelli, construind o instalaţie cu tuburi care demonstra influenţa presiunii. În august [|1648] Pascal a observat că presiunea atmosferei scade cu înălţimea şi a dedus că vidul există deasupra atmosferei. [|Descartes] îi scria lui [|Carcavi] în iunie 1647 despre experimentele lui Pascal: „Eu am fost acela care l-am sfătuit acum doi ani sa facă aceasta, de aceea, deşi nu am participat eu însumi, nu m-am îndoit de succesul nostru...“, deşi cu un an înainte, în urma unei neînţelegeri cu Pascal cu privire la existenţa vidului îi scria lui Huygens că Pascal „... avea prea mult vid în capul său.“ Pascal a fost primul care s-a gândit că, cu ajutorul [|barometrului], poate fi măsurată diferenţa de altitudine dintre două puncte şi a atras atenţia că modificarea lungimii coloanei de mercur mai depinde şi de umiditate şi temperatura aerului, putând fi folosită astfel în previziuni meteorologice. Nu mai puţin importante sunt lucrările lui Pascal din domeniul hidrostaticii. În lucrarea sa cea mai importantă „Tratat despre echilibrul lichidelor“ a formulat legea fundamentală a hidrostaticii, numită apoi **legea lui Pascal**. A calculat mărimea **presiunii hidrostatice**, a descris **paradoxul hidrostatic**, **legea vaselor comunicante** şi **principiul presei hidraulice**. El a lucrat la secţiunile conice şi a produs teoreme importante în [|geometria proiectivă]. În „The Generation of Conic Sections (Generaţia secţiunilor conice)“, Pascal considera conurile generate de o proiecţie centrală a unui cerc. Acesta era prima parte a tratatului asupra conurilor (pe care Pascal nu l-a terminat niciodată). Lucrarea este acum pierdută dar, [|Leibniz] şi [|Tschirnhaus] au notat din ea şi prin acestea este posibilă o imagine aproape completă a lucrării. Lucrarea lui Pascal asupra coeficienţilor binomiali l-a condus pe [|Isaac Newton] la descoperirea teoremei binomului general pentru puteri fracţionare şi negative. Din corespondenţele cu [|Fermat] se va naşte apoi teoria probabilităţilor, în urma unor întrebări adresate de cavalerul de Mére privind jocul de zaruri. Din [|1654] abandonează însă lumea ştiinţifică pentru a se dedica Creştinătăţii, ultima sa lucrare publicată descriind curba trasată de un punct pe circumferinţa unui cerc care se învârte. Din [|1658] începe din nou să se gândească la probleme de matematică din cauza durerilor care îi chinuiau somnul. Pascal îi provoacă pe Wren, Laloubère, Leibniz, Huygens, Wallis, Fermat cu două probleme : calculul ariei oricărui segment de cicloidă şi centrul de gravitate al oricărui segment, probleme pe care Pascal le rezolvase folosind calculul îndivizibililor al lui [|Cavalieri], în scrisorile către Carcavi.